Li-Na, vi må skynde os.
Vent lidt. Giv mig et øjeblik.
- Pis. - Kom her.
- Jackpot. - Åbn døren.
Den kan ikke åbnes herfra.
Jeg har nogle legesager.
Så er den der.
Der skydes.
- Hvad var det? - Kom, Li-Na.
Sørg for, at ingen følger efter.
Ind i bilen.
Vi får også vores eget regime efter os.
Vi gør det, de ikke turde gøre, og nu har vi koderne.
Frit.
- Skift. - Ja. Frit.
Mikey...
Du vil snart fortælle mig alt, FSB ved om mig.
- Hvor er Li-Na? - Der må være en anden udvej.
- Jeg tager Nina. - Jeg tager Li-Na.
Hurtigere.
Er du uskadt? Dræb ham ikke. Vi skal bruge ham levende.
- Det skal du også. - En hurtig død er for let.
Pis.
- Jeg klarer mig. Kør. - Ja. Vi ses senere.
Tag hjelmen af.
Okay.
Jeg holdt en plads til dig.
- I tog de forkerte. - Skurkene kom forbi, din idiot.
- Idiot? - Ja.
Det var ham, der sagde det.
- Undskyld, makker. - Hvem er I?
- Hvorfor røvede I banken? - Det gjorde vi ikke...
- Vi er ingen. - Hold nu op, alle er nogen.
Gad vide, hvad vi finder, når vi kører jer gennem databasen.
Håndjern.
Jeg hader at blive fotograferet.
Det er ikke personligt. Og vi stjæler ikke dem her.
- De har billeder af os. - Det ordner vi senere. Og Nina?
Hun havde styr på det. Vi skal have en prædiken fra Locke.
Det er alt det, du ville have.
Du var et andet sted.
Jeg tænkte kun på mit hjem.
Nu får vi det aldrig at se igen.
- Savner du det? - Ja, som det burde have været.
Og som det bliver, hvis det lykkes os.
- Vi kunne ikke være blevet der. - Det ved jeg.
Det er bare...
Da jeg kørte hertil, så jeg mennesker drikke kaffe sammen og shoppe-
- i lykkelig uvidenhed om den kaotiske verden omkring dem.
- Vil du have, at det skal være os? - Vil du ikke det?
Da vi forlod Korea, valgte vi at ændre landet og stoppe forfaldet.
Ja, jeg ville ønske, at vi havde tid til at leve normalt-
-men vi har truffet et valg.
Du og jeg sammen.
Hvad end der sker.
- Hvad er det? Vi skal være diskrete. - Vi lånte den.
- Vi dur ikke til det diskrete. - Så lær det. Vi må være forsigtige.
Li-Na var ude efter en notesbog-
-og min ven her vil fortælle om det.
Ikke også, Ivan?
Der var bare tegn i den. Koreanske.
- En slags kode. - Og?
Og...
Li-Na skulle have en knægt, en nørd, til at knække den.
- Ved du, hvordan han ser ud? - Her er detaljerne.
- Ivan har været samarbejdsvillig. - Jeg beder dig, os mænd imellem.
Lad mig ikke være alene med hende. Du aner ikke, hvad hun vil gøre.
Jo, det gør jeg.
Ved du hvad? Du og kællingen kan gå ad helvede til.
Gå selv ad helvede til. Sådan taler man ikke om en dame.
- Du giver ham vel til FSB? - Ja, på et tidspunkt.
Pas på jer selv, drenge.
Næste gang I er i knibe-
-så ring til en anden.
Hvor meget længere?
Det kommer an på, om det skal gøres hurtigt eller rigtigt.
Jeg håbede på begge dele.
Jeg bygger noget unikt. Det er ikke lykkedes nogen før.
Det er nemlig næsten umuligt.
Alt skal være i perfekt balance, fra reflektoren til linserne.
Når du transporterer den her, vil du værdsætte min forsigtighed.
Du har vel aldrig bekymret dig om de dødsfald og skader, du forårsager?
- Er vi ikke i samme branche? - Jeg kæmper for en sag.
Tabene er ofre for en bedre fremtid. Jeg føler ingen glæde.
Men din hovedinteresse begynder og ender med penge.
Nej. Min eneste interesse er arbejdet.
Penge giver sikkerhed og viser, at køberen er seriøs.
Jeg vil ikke risikere min sikkerhed og ikke have besøg af Philip Locke.
Kender du ham fra Nordirland?
For ham er jeg manden i vinduet, den ubudte gæst i skyggerne.
- Han ser ikke mit arbejdes skønhed. - Død og ødelæggelse er ikke smukt.
Vores handlinger har en pris. Det tager jeg ikke let på.
Man kan sige, at der er noget galt heroppe. Noget stemmer ikke.
Du er idealist. Det er endnu mærkeligere for mig.
Du tror på mennesker. For mig er de... ufuldstændige.
Apropos så kan jeg ikke komme længere uden den nødvendige komponent.
Blikmanden mangler et hjerte.
Det får vi snart.
- Så er vi her. - Er det her?
Alt ser normalt ud udefra, chef.
Gå for en gangs skyld forsigtigt frem.
Vi skal have kodeløseren og finde ud af, hvorfor bogen er så vigtig.
Sørg for, at han ikke dør, mener jeg.
IRA-BOMBE DRÆBER DRENG
UKENDT PERSON
- Småkage, knægt? - Nej. Glutenintolerans.
Undskyld, hvor er der en ismaskine?
Hvem der?
Læg den.
I ved vel, at vi har jeres chef, Myshkin?
Jeg tilbyder dig at lægge pistolen og at gå.
- Jeg har familie. - Hæv pistolen.
Hæv ikke pistolen.
Pis.
Er du knægten? Ja, det er du. Du kommer med os.
- Kom. - I skød dem.
- Det var selvforsvar. Vi er de gode. - Ingen skød, før I kom.
Sådan er det tit.
- Vi hørte skud. - Ikke den her vej.
Sasha. Boris. Vanya. Kom her.
- Lider du af højdeskræk? - Akrofobi. Det betyder højdeskræk.
- Er du bange for at holde kæft? - Sedatefobi. Frygt for tavshed.
- Kom. - Kom så.
- Af sted. Kan du det? - Ja. Hvad med dig?
- Ja. Og knægten? - Matthius. Og nej.
- Det er fysisk umuligt... - Hold kæft. Du kan godt.
- Din tur. - Jeg kan ikke.
- Scott. - Man springer som i "Donkey Kong".
- Det har du vel spillet? - Hvor gammel er du?
Jeg springer altså ikke.
- Så får du ikke brug for den her. - Vent.
Hvis du vil have den, må du hente den.
Sådan, makker.
Flot. Nu skal vi derover som i "Donkey Kong".
- Bak. - Skynd dig, Scott.
Folkens...
- Vi kan også gå derind. - Gør det.
Pis.
Hvor fanden er de? Ned i en fart.
Frit.
Ind.
Chef, vi har knægten og oplysningerne.
Må jeg låne din telefon?
Giv mig din telefon. Jeg skal ringe til nogen.
Tak. Den er flot.
- Nej. Den er ikke forsikret. - Jeg køber en ny til dig.
- Hvordan går det, knægt? - En normal hvilepuls er på 60-100.
- Jeg er langt over. - Slap af. Træk vejret.
Du er i sikkerhed. Vi arbejder for den britiske regering.
- Hvor fandt de dig? - Jeg studerer.
- De skulle have brudt en kode. - Så du er hacker?
Nej, jeg er kryptoanalytiker. Jeg dechifrerer koder.
Komplekse strukturer, som skjuler virkeligheden...
- Jeg er med. Brød du koden? - Jeg nåede tre af dem.
- Hvad stod der? - Det var koreansk, som jeg ikke kan.
Jeg tror ikke på, at "mandarin er fremtidens sprog".
Jeg brød koderne og sendte dem videre.
Så du sendte tre. Hvor mange var der tilbage?
Ni, tolv i det hele.
Du skal bryde resten for os og fortælle, hvor du sendte dem hen.
Jeg skal have et roligt sted. Jeg er køresyg, og han kører dårligt.
Det har jeg sagt i mange år.
Li-Na, Sektor 20 har kodeløseren.
- Vi skal have resten af navnene. - Det ved jeg. Jeg klarer det.
- Du har de tre første. - Ja, vi har dem, vi skal bruge nu.
Blikmanden får sit hjerte.
Vi må finde ham.
Kom.
Jeg tager den lige.
Det er Heo.
Kammerat Heo Gil Rae. Vi håber, at du har en god mindedag.
Jeg tager taknemmeligt mod den hilsen.
Er det her ægte? Sker det her virkelig?
Ja, kammerat. Det er virkeligt.
Jeg forstår.
Der er dobbelt så mange bakterier på en computer som på et toiletbræt.
Skal du ikke i gang?
- Får I god løn i hæren? - Nej, langt fra nok.
Han er i gang med resten af koderne. Jeg ved ikke, hvor længe der går.
- Ved du noget om de tre, vi sendte? - Det er en liste med koreanske navne.
Jeg søger på dem nu.
Du får den e-mailadresse, han sendte dem til.
Jeg sporer ip-adressen og ser, om den fører til Li-Na.
Send de andre koder så snart, I har dem.
- Vil du have lidt kaffe i sukkeret? - Hvad mener du?
- Ingenting. - Hvordan går det?
Cifret skifter for hver række, så jeg analyserer selve algoritmen...
- Godt eller dårligt er nok. - Du er en vred person.
- Nej, ikke normalt. - Han har en pointe.
- Tager du hans parti? - Nej, men jeg forstår det.
- Forstår du det her? - Det er din penis.
- Det er sgu da en finger. - Det er penis med testikler.
Sådan kopulerer en abe med sine fjender for at vise dominans.
- Jeg kan lide ham. - Vil du fortsætte med arbejde?
Jeg forstår dig godt. Det er svære tider for mænd i din branche.
Teknikken tager over. Droner. Cyberkrigsførsel.
En teenager med en mobil kan gøre større skade end en soldat som dig.
Jeg kan gøre meget skade, hvis du bliver ved.
- Toiletpause. - Sæt dig.
Undskyld.
- Fortsæt nu med koderne. - Det har været meget svært for mig.
Jeg har set folk dø, og nu truer du mig fysisk.
- Jeg har ikke valgt det her. - Jeg forstår, at du er bange.
Det er en lortesituation.
Jeg har selv en søn, lidt yngre end dig.
Stol nu bare på mig. Vi skal nok passe på dig.
Så...
Jeg afkoder navnene, når jeg kommer tilbage, men nu skal jeg urinere.
Det var for mange oplysninger.
Pris dig lykkelig for, at Finn ikke blev sådan.
Så havde jeg efterladt ham i Korea.
- Hvordan har han det? - Fint. Han er tilbage hos sin mor.
- Ved hun det? - Nej.
Og han fortæller det forhåbentlig ikke.
Det er sært, men næsten at blive dræbt sammen-
-førte os nærmere hinanden.
Prøv det med Matthius. Hvordan vidste han, at det var navne?
Locke sagde, at koderne var navne. Matthius kan jo ikke sproget.
Låst.
Scott. Den lille lort.
Knægt. Vent.
Undskyld. Jeg kan ikke klare det.
- Stå nu bare stille. - Jeg kan ikke hjælpe jer.
Jeg skal hjem. Min mor er bekymret.
Hold op med det lort. Hvad har du tænkt dig at gøre?
Stop.
Du er den dummeste skid, jeg nogensinde har mødt.
- Vi ved begge, at du ikke skyder mig. - Ikke det?
Hvor blev du af?
Pis.
Lort. Han har piftet dækkene.
Den lille lort.
Jeg fatter ikke, at han skød mig.
- Navnene? - Jeg lod computeren ligge.
- Har du ikke de oversatte koder? - Giv mig pen og papir.
- Er sygehuset den vej? - Har du dem i hukommelsen?
Det er let. De russiske vagter var for resten værdiløse.
En af dem gav op. I bør ansætte bedre folk.
Du taler for meget. Det bekymrer mig.
Kan vi køre til sygehuset nu? Det må ikke blive inficeret.
Nej, nej....
Bedre...
- Hvor bliver han af? - Scott.
Kør, chef.
Mens I mistede kilden, er jeg kommet længere med de navne, vi har.
En af dem arbejder her i Wien. De er nok agenter for Bureau 39.
Det er meget skidtt. En af dem er Heo Gil Rae.
Han er forsker ved kerneforskningsorganisationen INRO.
En anden kontrol for at bekræfte.
Kør om fem minutter. Rute 17C.
Konvojens rute er bekræftet. Jeg sender oplysningerne.
Vi har altså Li-Na og Oppenheimer, som er ekspert i at bygge bomber...
Og en agent med adgang til kernevåbenmateriale.
Så hun bygger en atombombe.
Jeg har lige fået nogle oplysninger.
En konvoj med kernemateriale forlod INRO for et kvarter siden.
Den skal til et laboratorium i Wolkersdorf. Her er ruten.
- Tror du, at Li-Na er ude efter den? - Ja, og I skal nå derhen først.
Den har lige krydset motorvejen ved Erdberg.
Kom foran og stands den. Hold radiokontakt, jeg skal ud.
- Jeg sporede e-mailadressen. - Fandt du noget?
Jeg fandt stedet. Det er en byggeplads-
- ejet af vores lille russiske ven, Ivan Myshkin.
Beklager.
Jeg skal have den anden nøgle.
Det er nødvendigt.
- Der er de. - Vi kan se konvojen.
Den er blevet angrebet.
Forstået. Lad dem ikke få materialet.
Hold kontakt.
- Der er ingen dør. - Hvad mener du?
Jeg mener, at der ingen dør er.
Ryk frem, Scott.
Skudsikkert.
Lad os komme væk.
Fuck jer.
Få os væk herfra.
Vend dig om.
- Ved du, hvem jeg er? - Ja, Philip, det ved jeg.
Jeg vil også påpege, at jeg er ubevæbnet.
- Dræbte du min søn? - Læg pistolen væk, så taler vi.
Nej, du skal ikke fortælle mig, hvad jeg skal gøre.
Du besvarer spørgsmålet. Stå stille.
Dræbte du min søn?
Bilen og bomben. Det var dig, ikke?
- Hvis du ikke fortæller det... - Jeg vil fortælle det og gør det.
Men du stiller de forkerte spørgsmål.
Hvorfor tror du da, at det var mig?
- Det var den der sætning. - "For dine synder"?
Jeg kan aldrig komme af med den, selv om jeg har ændret alt andet.
Sådan er det efter fem års præsteseminar.
Den katolske kirke tiltrækker sadister og psykopater-
- men det kan man også sige om militæret.
Hold op med de lege. Jeg sagde, stå stille.
Hold hænderne, så jeg kan se dem. Se på mig.
- Dræbte du min søn? - Du stiller de forkerte spørgsmål.
Philip, jeg lagde bomben og trykkede på knappen-
- men det handlede ikke om din familie.
Forstår du det ikke? "For dine synder."
Det handlede om dig. Jeg ville dræbe dig-
-for at bevare mit dække.
Dit dække?
Jeg hedder Christopher Desmond. Jeg arbejdede for briterne som dig.
Ville den britiske regering have mig dræbt?
- Det tror jeg ikke på. - Jo, det gør du.
Du har undret dig over, hvorfor han ikke eksisterer.
Hvorfor er der ingen dokumenter, ingen spor efter hans eksistens?
Hvem kan gøre den slags og hvorfor?
Hvis ikke det var for at skjule, at de ville myrde en af deres egne.
Den næste sætter jeg i hovedet på dig.
Hvem gav ordre til at dræbe mig?
- Det ved jeg ikke. - Hvem?
Fremragende. Vi har selskab, klokken seks.
- Det er Kwon. - Den satan giver ikke op.
Af vejen.
- Hold dig på vejen. - Ingen svigermor i dag, tak.
Okay, så smutter jeg.
Han kommer på højre side.
Hold fast.
Vil I stoppe mig? Glem det.
De indhenter os.
Du.
Det var dig. Du dræbte min søn.
Jeg var våbnet. En anden valgte målet og sigtede.
Nå fint. Og det her?
Den her atombombe? Er det heller ikke dit ansvar?
- Al den død og lidelse? - Du kan da være ligeglad nu.
Jeg har aldrig været ligeglad.
Klamrer du dig stadig til den identitet, du har skabt?
Drenge med pinde, som leger i skoven.
- Det er ikke en leg. Jeg er soldat. - Som redder verden et lig ad gangen.
Men i virkeligheden er du en morder.
Dine bomber har dræbt uskyldige mænd, kvinder og børn.
- Min egen søn. - Du skød manden der uden at blinke.
Var han ikke nogens søn?
Og nu har du svigtet dine mænd for at gøre op med mig.
- Hvad er der, Scott? - Det ser ud til, at vi standser.
- Nej, kom nu. - Jeg kan ikke gøre noget.
Det er forskellen på os to. Jeg har accepteret, at jeg er anderledes.
Når andre skyede ilden, søgte jeg den, og du er ligesådan.
Andre var blevet knækket af den lidelse, der ramte hans elskede.
- Jeg bliver ikke her. - Du dør med det samme.
- Kom ind. Du bliver skudt i smadder. - Eller stegt levende herinde.
Men ikke os. Nej, vi bruger smerten som brændstof.
Den retfærdiggør bare vores umenneskelighed.
De åbner bagi. Kernematerialet.
Jeg kan ikke komme gennem døren.
For pokker da.
Pis.
- Du ved intet om mig. - Du betød intet for briterne.
En bonde, der kunne ofres for de vigtigere brikker, som mig.
Jeg ved, at du ikke stoppede, da din søn døde.
Du stoppede ikke engang for at tænke over det.
Ud.
Du må ikke tale om ham, ikke min Anthony.
Ikke efter det, du gjorde.
Du må ikke sige den slags.
Hvorfor stoppede du ikke? Det havde en normal mand gjort.
Da han så, hvad det gjorde mod hans hustru og børn.
- Hvorfor blev du ved? - Jeg havde et job.
Nej, du ville have hævn.
Hvert skud, du affyrede, føltes som retfærdiggørelse.
- Jeg ved, hvem jeg er. - Og jeg ved, hvem jeg er.
Jeg er en soldat med en mission. Hvor skal Li-Na hen?
Kan det ikke være lige meget nu?
Jeg dræbte din søn. Du lader mig ikke slippe.
Jeg får aldrig min største skabelse at se.
Du er ikke en morder, Philip.
Men du er undtagelsen. I dit tilfælde går jeg over grænsen.
- Nej, du er et godt menneske. - Du dræbte min søn.
- Du er et godt menneske.
Chef...
Alle hans optegnelser.
Han tager højde for miljøet.
Varme. Årstid. Indenfor eller udenfor.
Han var grundig.
- Geneve. - Den studerede han.
- Der er andre overvejelser, men... - Tror du, at Li-Na skal derhen?
Jeg gav ham en chance for at tale, men han nægtede.
- Vi forstår, chef. - Nej nej...
Hvis en overordnet lyver, skal I konfrontere ham.
Hvis noget virker forkert, så adlyd aldrig. Adlyd aldrig blindt.
- Vi sagde, at vi forstår, chef. - Vi sagde ikke, at vi tror på dig.
Li-Na er altså på vej til Geneve med en atombombe? Direkte til FN.
Hvad end hun planlægger, så er det nu. Nu slutter det.
Simon Terp www.btistudios.com?